Unele povești spun că Luna ar avea mari puteri ...
că ar avea puterea să ne influențeze.
Încă de pe vremea primei misiuni Apollo ...
... Vulturul a aterizat ...
... investigatorii au cercetat cu atenție fotografiile de pe Lună,
în căutare de structuri, descoperind unele lucruri neobișnuite.
La doar 300 km distanță de locul de aterizare,
există structuri care se aseamănă cu obeliscurile.
Cineva a construit ceva pe Lună cu multă vreme în urmă ...
și nu cred că erau pământeni.
Luna ar putea fi artificială.
Întrebarea mea este ...
cine a construit Luna ?
Încă din zorii civilizației,
omenirea și-a pus originile pe seama zeilor
și a altor vizitatori din stele.
Să fie, oare, adevărat ?!
Chiar ne-au ajutat ființe extraterestre să ne scriem istoria ?
Dacă da ...
am putea găsi răspunsul nu pe Pământ, ci pe Lună ?
EXTRATEREȘTRI ANTICI
STAȚIA SPAȚIALĂ "LUNA" Sezonul 11, episodul 11
Cape Canaveral, Florida. 8 februarie 2016.
Directorii NASA și Lockheed Martin
anunță că sunt în derulare pregătirile pentru Exploration Mission 1,
un voiaj al navetei Orion, cu echipaj uman, către Lună.
Agențiile Spațiale ale Chinei, Rusiei și Indiei au urmat exemplul,
dezvăluind propriile planuri pentru explorarea lunară.
Aceste misiuni urmează să fie primele cu echipaj uman
care trec de orbita Pământului de la Misiunea Apolo 17, din 1972.
Care ar putea fi motivul pentru acest nou interes legat de Lună ?
Și de ce a durat atât de mult reîntoarcerea la Lună ?
Desprindere !
Avem o lansare.
Lansarea lui Apollo 11.
Aici Baza Tranquility. Vulturul a aterizat !
20 iulie 1969.
Neil, vedem cum cobori scara.
Peste un miliard de oameni din întreaga lume
stau lipiți de televizoare, pentru a urmări imaginea neclară
a cosmonautului Neil Armstrong coborând
de pe scara modulului lunar pe suprafața Lunii.
Este un pas mic pentru om ...
dar un salt uriaș pentru omenire !
Momentul reprezintă unul dintre cele mai importante evenimente
din istoria civilizației umane.
Este pentru prima dată când o ființă umană
pune piciorul pe un teren nepământean.
La Apollo 11 și Neil Armstrong se gândesc oamenii astăzi,
când vine vorba despre misiunile Apollo.
Luna se află la 384.403 km depărtare de Pământ.
Nici cele mai bune telescoape nu pot vedea așa cum se vede
când te afli pe suprafața ei.
Înainte să ajungem la Lună, NASA a fost avertizată
de diverși prezicători ai Apocalipsei.
Oamenii se întreabă cum ar fi într-un asemenea loc,
atât de diferit de Pământ.
Ideea de a duce un om pe Lună a existat în imaginația oamenilor
cu mult înainte ca tehnologia să o permită.
Până la urmă, a fi pe Lună înseamnă a păși într-un tărâm mitologic.
Un tărâm al poveștilor, al minunilor ...
a păși în Rai ...
și a sta pe un pământ ... altul decât Pământul.
A fost un moment colosal pentru spiritul uman.
Deși americanii au pus un om pe Lună ...
a fost considerată o victorie a întregii omeniri.
Deodată, științifico-fantasticul devine realitate,
dând startul unei noi ere a explorărilor.
Cred că orice călătorie începe cu un prim pas.
Luna a fost primul nostru pas în Univers, în sistemul nostru solar.
Este extraordinar gândul că, acum 50 de ani,
noi am devenit extratereștri pe o altă planetă.
Luna l-a captivat pe om încă de la începuturile civilizației.
Are un sfert din mărimea Pământului
și este cel mai vizibil corp ceresc pe cerul nopții.
Înconjoară Pământul în aproximativ 30 de zile.
Strălucește, și nu datorită vreunei proprietăți,
ea reflectă razele Soarelui, de aceea strălucește.
Motivul pentru care trece prin diferite faze este pentru că
Pământul blochează lumina solară
pe măsură ce Luna se rotește în jurul lui,
așadar, ea primește din ce în ce mai multă lumină de la Soare.
Luna este de o importanță crucială.
Ea duce la formarea valurilor, care au ajutat la evoluția vieții,
de la existența în oceane către existența pe uscat.
De asemenea, menține înclinarea pe care Pământul o are pe orbită.
Fără Lună, forțele gravitaționale ar provoca devierea haotică a polilor,
ca la o beție, ca un om beat.
Pământul ar fi putut fi un loc mai neprielnic vieții,
în special pentru dezvoltarea formelor de viață mai avansate,
dacă nu ar fi existat Luna.
Deși Luna este responsabilă într-o mare măsură
pentru apariția vieții pe Pământ, ea însăși este un astru neospitalier.
Este lipsită de oxigen,
iar temperatura de la suprafață variază
de la 123 ° C, când e expusă Soarelui,
la -117 ° C, când este umbrită.
Este un mediu extrem, pentru că nu există oxigen.
Așa încât cosmonauții, odată ajunși pe Lună,
trebuie să fie izolați perfect.
Gravitația sa, un amănunt foarte important,
este o șesime din cea a Pământului,
de aceea îi vedem pe cosmonauți țopăind.
Luna nu are niciun fel de atmosferă.
Cosmonauții, odată ajunși pe Lună,
brusc, și-au putut privi dintr-un cu totul alt loc lumea în care au trăit.
Au putut vedea cât de mică este omenirea în Univers,
iar aceasta cred că i-a marcat profund pe cosmonauți.
Ajungerea la Lună a fost o ispravă atât de nemaipomenită,
încât, chiar și astăzi, mulți sunt convinși
că evenimentul a avut loc, de fapt, pe platourile de la Hollywood.
Însă adepții paleoastronauticii susțin
nu numai că am aterizat pe Lună,
ci și că ceea ce am găsit acolo a fost cu mult mai mult decât știm.
În timpul misiunii Apollo din 1969,
după aterizare, a existat o întrerupere de două minute a transmisiunii radio.
Iar ce s-a întâmplat în aceste două minute
a făcut subiectul multor controverse.
Neil, aici Houston, verificare radio, terminat.
Columbia, aici Houston, terminat.
Conform savantului și cercetătorului NASA, Otto Binder,
diferiți radioamatori au putut intercepta
transmisiunile secrete ale Centrului de Comandă,
care nu au fost făcute publice.
Se pare că cosmonauții spuneau că văd obiecte extraterestre pe Lună,
inclusiv OZN-uri staționate lângă un crater.
Fiecare cosmonaut avea propria frecvență radio de urgență.
Acele frecvențe erau securizate și puteau fi folosite pentru informații
care nu trebuiau să fie auzite pe canalul de comunicații public.
Interesant este faptul că, vreme de 30 de minute după aselenizare,
la NASA a circulat o poveste de genul,
"Ați aflat ?! Au văzut ceva"
"pe marginea unui crater. Toți erau nedumeriți."
"Nu știau cum să reacționeze, dacă e cazul să iasă."
Este interesantă și reacția pe care au avut-o când au revenit pe Pământ.
Nu au apărut țopăind de bucurie și spunând,
"Am avut cea mai extraordinară experiență, am fost pe Lună."
Nu s-au manifestat astfel.
Păreau foarte solemni, foarte abătuți, cu privirile în pământ.
Parcă stăteau să vomite, atât de tulburați păreau.
Ar fi putut vedea ceva acolo,
despre care nu voiau să spună publicului, din cauza implicațiilor ?
Cred că ...
obiectivul pe care l-a ales această țară
trebuia să fie realizat mai devreme sau mai târziu.
Am descoperit că omul are ...
flexibilitatea sau opțiunea ...
de a păși fie pe această planetă, fie pe oricare alta.
Este începutul unei noi ere.
După Apollo 11, NASA a mai efectuat alte 6 misiuni umane pe Lună,
culminând cu misiunea Apollo 17 din 1972.
O întrebare interesantă în legătură cu interacțiunea noastră cu Luna
ar fi de ce nu ne-am mai întors acolo de la misiunile Apollo ?
De asemenea, deși fosta Uniune Sovietică
avea posibilitatea să-și trimită proprii cosmonauți pe Lună,
niciodată nu a părut că ar dori.
Ar fi putut exista anumiți factori asociați cu Luna ?
Extratereștri sau alte ființe
care au avertizat omenirea să stea departe dintr-un anumit motiv ?
Este posibil ca astronauții americani să nu fi fost singuri pe Lună ?
De aceea, după Apollo 17, nu s-au mai întors acolo ?
Unii adepți ai paleoastronauticii propun o variantă și mai incredibilă,
anume că Luna a ajuns pe orbita Pământului nu printr-un noroc,
ci în mod voit.
Omul a fost fermecat de Lună din prima clipă a existenței lui.
Deși au fost propuse multe teorii,
savanții nu pot spune cu certitudine cum a luat ființă acest corp ceresc.
În studenție, nimeni nu știa sigur
cum a apărut Luna, pentru că este destul de mare.
Aveam o reală problemă.
Cred că există tendința de a considera
că lunile au fost capturate de planetele-mamă.
Dacă avem o planetă aici, iar o alta se apropie,
ea nu poate rămâne prinsă pe orbită pur și simplu.
Este vorba de fizică elementară, astfel că a rămas o necunoscută
până acum vreo 20 de ani, când a apărut o altă teorie,
și anume că Proto-Pământul a fost lovit la începuturile Sistemului Solar
de un corp de mărimea lui Marte.
O lovitură oblică, corpul străin a plonjat în centrul Pământului,
devenind astfel nucleu său,
o mulțime de resturi au fost împrăștiate
de această coliziune uriașă, apoi s-au unit, dând naștere Lunii.
Acum au venit cu această teorie bizară despre cum s-a format Luna,
din cauză că toate teoriile tradiționale nu aveau nicio logică.
Cea mai bună teorie despre formarea Lunii
este o coliziune fantasmagorică dintre două chestii ...
exact la unghiul potrivit pentru a se forma acea centură de resturi
care apoi au format Luna ...
iar Luna are exact mărimea necesară pentru a forma o eclipsă totală.
Acoperă la perfecție Soarele.
Șansele să se întâmple exact așa sunt astronomic de mici ...
e greu de crezut.
Diametrul Soarelui este de 400 de ori mai mare decât Luna
și, coincidență, se întâmplă ca Soarele să fie de 400 de ori mai departe.
Din aceste motive Soarele și Luna par de aceeași mărime pe cer
și de aceea avem eclipse de Soare pe Pământ.
Se află pe orbita perfectă pentru a eclipsa Soarele.
Probabilitatea ca Luna să fie accidental pe acea orbită
este de un cvadrilion la unu.
Există dovezi că orbita perfectă a Lunii în jurul Pământului
nu este o întâmplare.
Pentru a avea o eclipsă solară, Luna trebuie să aibă
exact mărimea pe care o are, adică 3.476,183 km.
Nu 3.477 km ... nu 3.474 km,
ci fix 3.476 km la Ecuator.
Și cu toate astea, există oameni care cred că e o întâmplare.
Realitatea este că ... Luna se află acolo în mod deliberat.
De-a lungul galaxiei observabile,
asemenea relații nu au mai fost întâlnite.
Alte luni sunt mai mici în comparație cu planetele orbitate.
Luna nu doar că orbitează Pământul prea aproape raportat la mărimea ei,
dar este și singura lună din sistemul solar cu o orbită aproape circulară.
Și nici nu se cunoaște o altă lună cu un asemenea rol de stabilizare,
așa cum are Luna pentru Pământ.
Recente simulări computerizate au dezvăluit
că fără Lună, axa de înclinare a Pământului
ar fi complet diferită față de cum se prezintă azi.
Ar fi posibil chiar să nu avem anotimpurile din prezent.
Fără anotimpuri, Pământul ar putea fi mai neprielnic pentru viață.
Așadar, Luna are un rol esențial.
Menține viața. Fără Lună, poate nu am fi aici.
Există atâtea particularități în modul în care Luna a afectat Pământul,
încât ar putea fi pardonabil că unii că s-au gândit
că ar exista o inteligență în spatele ei, că cineva ar fi conceput-o.
Luna este atât de ciudată, atât de neobișnuită
raportat la ce găsim în Sistemul Solar
și în mod special pentru ce face pentru Pământ,
transformându-l într-un paradis al vieții,
încât unii se simt obligați să întrebe,
"Ar fi putut apărea un asemenea lucru printr-un noroc ?"
A fost așezată acolo intenționat ?
A fost construită ... de extratereștri poate ?
Prin urmare ...
întreaga noastră existență a fost plănuită ?
Adepții paleoastronauticii sugerează
că dimensiunea perfectă și amplasarea Lunii
nu pot fi produsul întâmplării,
ci că a fost construită de ființe extraterestre în preistorie.
Drept dovadă, ei indică relatări antice
ce vorbesc despre o perioadă când corpul ceresc nu exista.
Începând din secolul 5 î. Chr.,
autorii greci și romani au scris despre o perioadă
"de dinainte de a exista o Lună pe cer".
Alte referiri pot fi întâlnite în Biblia ebraică
și există legende Zulu, care spun
că Luna a fost adusă lângă Pământ cu sute de generații în urmă.
Wowane și Mpanku erau două zeități preistorice Zulu.
Există o legendă Zulu care spune că ei au dat naștere Lunii.
Au reușit furând un ou de la un dragon ceresc uriaș,
au extras miezul, gălbenușul, apoi au rostogolit pe cer
planeta rezultată, pentru a deveni Luna.
Iar motivul pentru care Luna a fost pusă acolo
era pentru a ține sub observație ființele umane.
Legenda Zulu este foarte interesantă.
Am auzit-o de la un shaman Zulu, pe nume Credo Mutwa,
care vorbea despre faptul că Luna a fost trasă pe orbita Pământului.
Iar când s-a întâmplat, a provocat inundații și cataclisme
și a modificat axa planetei.
Deci, nu te poți abține să nu întrebi ...
ar putea fi Luna un satelit artificial ?
Ar fi putut veni din altă parte,
iar acum este folosită drept bază de observații pentru extratereștri ?
Este posibil ca legenda Zulu să fie adevărată,
așa cum susțin adepții paleoastronauticii ?
A fost Luna adusă lângă Pământ într-un trecut îndepărtat ?
Posibile indicii suplimentare ar putea fi găsite
prin studierea dovezilor științifice care sugerează
că Luna este, de fapt, goală la interior.
Suprafața Lunii este împânzită
de zeci de mii de cratere de impact, de diferite mărimi.
Savanții afirmă că aceasta se datorează faptului că
Luna nu a avut niciodată o atmosferă
care să o protejeze de bombardamentul din spațiu.
Nu există fenomene de eroziune,
cum ar fi vântul sau apele curgătoare, care să-i afecteze suprafața,
iar activitatea geologică redusă
nu poate șterge pagubele făcute de-a lungul istoriei Lunii.
La o analiză a distribuției craterelor,
se poate constata că suprafața este acoperită complet,
există crater lângă crater lângă crater,
unele chiar de dimensiuni extrem de mici.
Unul dintre lucrurile interesante în legătură cu craterele este că,
deși unele sunt foarte mari, iar altele foarte mici,
toate par a avea aceeași adâncime,
iar așa ceva chiar nu ar trebui să se întâmple pe suprafața unei planete.
Adâncimea ar trebui să varieze.
Deci, de ce sunt craterele lunare atât de uniforme ?
Este ceva neobișnuit și inexplicabil
din punct de vedere al geofizicii convenționale.
Unele cratere nu sunt nici pe aproape cum ar trebui să fie.
În fapt, sunt cratere incredibil de largi
și, indiferent unde ar fi punctele de impact, ele sunt convexe,
însemnând că au fost împinse în afară de Lună,
ceea ce nu are nicio logică.
Este ca și cum ar exista ceva
sub suprafața lunară, ceva foarte elastic,
care oprește craterele să fie mai adânci.
Asta nu s-ar întâmpla decât dacă roca ar fi mai dură,
ceea ce nu e cazul, dată fiind greutatea Lunii,
sau dacă ar exista o sferă dintr-un metal necunoscut,
care reduce amploarea pagubelor.
Ar putea adâncimea identică a craterelor de pe Lună
sugera existența unei bariere metalice sub praful și roca de la suprafață ?
Și dacă ar fi așa ...
de ce majoritatea savanților nu sunt de acord ?
Adepții paleoastronauticii afirmă că dacă s-ar întâmpla asta,
savanții ar fi nevoiți să accepte și că Luna ar putea fi goală la interior.
Yankee Clipper, Houston.
20 noiembrie 1969.
În timp ce reveneau la modulul de comandă,
comandantul Charles Conrad Jr. și pilotul Alan Bean
decuplează racheta de lansare, care se prăbușește pe Lună.
Apollo 12. Houston, VL-ul coboară.
După prăbușire, ceva neașteptat a avut loc.
Se spune că Luna a avut reverberații seismice,
ca un clopot, vreme de mai bine de o oră.
În cazul Apollo 12, oamenii vorbesc despre un accident.
Nu a fost chiar un accident,
a fost o desprindere programată a rachetei
folosită la lansarea modulului lunar.
Echipajul s-a separat de rachetă, care, apoi, s-a prăbuși pe Lună
exact lângă un seismograf instalat anterior.
Acesta a înregistrat vibrații, a fost un indiciu preliminar
despre cât de solidă este suprafața Lunii.
Uimitor este că, brusc, Luna a început să sune ca un clopot,
iar asta a durat aproape o oră.
Dr. Werner von Braun, care era pe atunci directorul NASA,
a decis ca Apollo 13 să prăbușească intenționat
un alt segment mai greu din rachetă pe suprafața lunară.
Când au făcut asta,
Luna a vibrat ca un gong vreme de mai bine de 3 ore,
până la o adâncime de peste 32 km.
A fost ceva neașteptat, care continuă și azi să-i nedumerească pe savanți.
Interferențele au apărut pentru că Luna ar putea fi goală la interior,
la suprafață fiind constituită, în principal, din rocă bazaltică.
Cu toate că este o rocă ușoară, absoarbe foarte bine șocurile.
Așadar, dacă întreaga Lună ar fi făcută din această rocă,
nu ar fi de așteptat să rezoneze când are loc un impact puternic.
Motivul pentru care acest lucru este minimalizat
este din cauză că ideea de Lună goală la interior
contrazice ceea ce știm despre fizică.
În cartea sa din 1966, "Viața inteligentă din Univers",
renumitul om de știință și astronom Carl Sagan
dădea o definiție referitoare la compoziția
corpurilor cerești din Cosmos.
Carl Sagan sugera că un lucru fără miez nu poate fi satelit natural.
Atunci de ce vibrează Luna, dacă nu e un lucru gol ?
Aceasta ar da de înțeles că e artificial.
E posibil ca porțiuni importante din Lună să fi fost scobite.
Dacă așa stau lucrurile, probabil că nu s-a întâmplat pe cale naturală.
Ar trebui să se fi realizat în mod artificial.
Astfel, apare marele semn de întrebare ...
cine ar fi avut capacitatea, îndemânarea și tehnologia să o facă ?
Cu siguranță nu noi.
Ar putea fi doar opera extratereștrilor.
Ar fi posibil ca Luna să nu fie doar lipsită de miez,
ci chiar o structură artificială ?
Dacă da, ar putea fi creația extratereștrilor ?
Adepții paleoastronauticii spun că da,
și ca dovadă aduc cercetări ce confirmă că Luna este, de fapt ...
... o navă spațială.
Moscova, Rusia. Iulie 1970.
După ani de cercetare a mostrelor aduse de misiunile lunare,
doi oameni de știință, M. Vasin și A. Shcherbakov
publică un articol în revista "Sputnik",
dezvăluind concluzii șocante despre Lună.
Teoria lor spune că Luna este, probabil, o creație
a unei inteligențe extraterestre, care a adus-o lângă Pământ în trecut.
Doi fizicieni ruși, Vasin și Shcherbakov,
au venit cu ideea că Luna trebuie să fie artificială.
Ei se bazează pe, în primul rând,
faptul că Luna ar lăsa impresia că e goală la interior.
Deoarece o planetă goală la interior nu poate exista,
conform legilor fizice cunoscute,
asta ar însemna că Luna trebuie să fie artificială, un obiect fabricat.
Acel articol a reprezentat o piatră de temelie.
De fapt, ei au redefinit modul în care analizăm Lună.
Bazându-se pe adâncimea maximă a craterelor selenare,
Vasin and Shcherbakov propuneau că scoarța are doar 34 km grosime.
Savanții NASA au stabilit că acest praf selenar
este format, în principal, din crom, titan și zirconiu.
În publicația amintită, Vasin and Shcherbakov specificau :
"Dacă ar trebui să se inventeze un material"
"care să protejeze un satelit artificial de efectele nefaste"
"ale temperaturii, radiațiilor cosmice și ploilor de meteoriți,"
"experții ar trebui să acorde atenție exact acestor elemente chimice."
Chiar și cei doi au admis că această variantă este ciudată.
Totuși, prin calcule matematice,
au determinat că teoria lor este corectă.
Vorbim despre academicieni, care, probabil,
și-ar fi pierdut posturile universitare.
Nu cred că cineva ar publica un asemenea articol,
dacă nu ar fi 100 % convins că descoperirile lui sunt adevărate.
Obiectul ar putea fi artificial.
Și dacă așa stau lucrurile, eu întreb :
cine a construit Luna, cine a pus-o aici și acum cât timp ?
Cât despre savanții ruși ...
teoria lor era că Luna este o navă spațială.
Are motoare în interior,
iar la exterior au acoperit-o cu această pulbere lunară.
Pare o exagerare, însă ar avea o logică
dacă ai dori să acoperi sau să ascunzi această navă,
făcând-o să semene cu un obiect natural.
De la publicarea articolului lui Vasin și Shcherbakov,
o serie de cercetători au venit să susțină teoria lor.
În 1975, Don Wilson scria "Misterioasa navă spațială Luna",
în 1976, George Leonard scria "Altcineva este pe Lună",
aceste cărți continuând să cerceteze și alte anomalii.
Au fost specificate unele lucruri bizare.
De exemplu, compoziția minerală și feroasă
a pulberii de pe Lună nu seamănă cu nimic de pe Pământ,
iar vârsta aparentă a Lunii pare a fi mai mare
decât vârsta sistemului nostru solar.
Ei presupun că Luna, de fapt, a fost adusă aici din altă parte.
Mulți au vorbit despre faptul că Luna este, de fapt, o navă spațială,
că a fost pilotată până aici și așezată pe orbită.
Fără îndoială, există dovezi că Luna ar putea fi un obiect natural modificat.
Există povești antice care vorbesc despre un timp
când Luna nu era pe cer
și există relatări care spun că Luna a fost tractată artificial pe orbită.
Deci, dacă avem doi savanți ruși care sugerează că Luna a fost tractată,
aceasta în coroborare cu mitologia antică ...
... această concluzie o trag eu !
Toată această teorie cu Luna care este o navă spațială
pusă pe o orbită aparte în jurul planetei noastre
și care are orașe și structuri în interior și în exterior ...
... mie îmi par niște afirmații rezonabile.
De fapt, chiar așa și pare, că Luna este un fel de navă uriașă,
aflată aici ca să supravegheze planeta.
Aș putea face abstracție de faptul că Luna
este un obiect străin, o navă, o Stea a Morții ?
Cred că nu putem exclude varianta aceasta.
Este posibil ca Luna să fie o navă spațială ?
Ar putea ea permite extratereștrilor să ne supravegheze planeta ?
Și dacă da, ar putea aceste ființe să fie încă acolo ?
Noiembrie 1966.
Cu 3 ani înainte ca Apollo să ajungă pe Lună,
satelitul Orbiter 2 se poziționează pe orbita lunară.
A fost conceput pentru a captura imaginii cu suprafața lunară,
care să ajute la alegerea locurilor de aterizare ale misiunilor Apollo.
O imagine a atras atenția în mod special investigatorilor,
prezentând ceea ce par a fi umbrele unor turnuri ascuțite.
La 20 noiembrie 1966,
sonda Lunar Orbiter 2 fotografiază această zonă lunară
care se află în Marea Liniștii,
la doar 300 km distanță de locul în care a aterizat Apollo 11.
Bizar este că în acea zonă
există structuri care se aseamănă cu obeliscurile.
Există 8 turnuri,
iar savanții au calculat că, cel mai mare dintre ele
ar fi un obelisc înalt cât 15 etaje.
Par să fie identice cu obeliscurile egiptene,
dar ce naiba caută ele pe Lună ?
Turnurile sunt printre cele mai interesante anomalii de pe Lună,
deoarece astronomii au estimat că sunt prea înalte
pentru a fi simple apariții naturale.
Trebuie că sunt artificiale,
din simplu fapt că Luna a fost bombardată
încontinuu de meteoriți în ultimele 4,5 miliarde de ani.
Sub nicio formă ceva mai mare ca o minge de baschet
nu poate rămâne în picioare pe suprafața lunară.
Concluzia este că NASA ar fi știut,
iar unul dintre motivele pentru care au întreprins misiuni acolo
a fost pentru ca astronauții misiunilor Apollo
să poată colecta mai multe informații despre aceste structuri artificiale.
CAPCOMM, suntem gata de desprindere.
Recepționat, Eagle, desprindeți-vă !
În timp ce cosmonauții Apollo 11 coborau către Lună,
s-au confruntat cu o alarmă foarte ciudată.
Alarmă Cod 1202.
- CAPCOMM 1 : Cod 1202. - CAPCOMM 2 : alarmă Cod 1202.
Faimoasa alarmă Cod 1202.
În principiu, nimeni nu știe de ce a pornit.
S-a activat pentru că computerul a fost copleșit de informații,
deoarece Buzz Aldrin, pilotul modulului lunar,
a pornit radarele modulului.
Existau două radare ... unul pentru scanare laterală
și celălalt pentru andocare.
Altfel spus, unul orientat în jos și unul orientat în lateral.
Acum ... dacă nu există nimic pe suprafața Lunii,
dacă nu există structuri artificiale,
dacă nu există turnuri înalte cât 20 de etaje,
de ce ai porni radarul lateral ?
Nu există niciun motiv, totuși, Aldrin l-a pornit.
Cred că și el, și NASA știau
că existau anumite pericole la coborâre.
E posibil ca NASA să fie la curent cu structurile de pe Lună ?
În 1960, oficialii NASA au solicitat Institutului Brookings
un raport de evaluare a posibilelor implicații
ca urmare a descoperirii de dovezi ale existenței vieții extraterestre.
Ca urmare a constatărilor din raport,
investigatorii consideră că el a fost solicitat înainte de misiunile lunare,
tocmai pentru a ascunde publicului orice descoperire,
de teama unor frământări sociale.
Încă de pe vremea primelor misiuni Apollo,
investigatorii au cercetat cu atenție
fotografiile de pe Lună, căutând structuri.
Și au descoperit anumite lucruri neobișnuite.
Ne-am putea gândi, dacă extratereștri sunt ori au fost pe Lună,
ar fi trebuit să construiască tot felul de structuri.
Iar noi avem posibilitatea să le vedem,
chiar dacă savanții NASA refuză să le recunoască drept veritabile.
Poate la fel de curioase ca structurile de pe Lună
sunt și numeroasele informări despre lumini
și alte fenomene inexplicabile.
Oglindiri intermitente provenite de pe suprafața lunară
sunt observate de mai bine de un secol,
inclusiv de către astronomul Francis Bailey în 1835.
De asemenea, fenomenul a fost raportat și de echipajul Apollo 11.
Afară era beznă
și imediat am început să văd un fulger și o dâră luminoasă
și iar o străfulgerare.
Noi le numeam scânteieri. Le-am tot văzut.
Iar eu am spus, "Voi vedeți ceva neobișnuit ?"
"Vedeți vreun fulger ?"
Neil a spus, "Da, am văzut circa 100."
"Dar tu, Mike ?"
"Nu, n-am văzut nimic."
Vreo cercetare amănunțită despre ce ar fi putut să fie ?
Nu !
Pentru că eram în drum spre casă.
Să se ocupe altcineva de ele !
Aceste lucruri au fost dezvăluite de NASA
în catalogul anomaliilor lunare,
sunt prezentate lumini în mișcare, trombe de fum,
și alte lucruri care nu ar trebui să existe pe Lună,
toate sugerând că acolo există
o comunitate extraterestră bine dezvoltată.
S-ar putea să nu existe doar structuri pe Lună,
ci și o activitate neobișnuită ...
care ar putea arăta că Luna este deținută de extratereștri ?
Adepții paleoastronauticii spun că da,
sugerând că dovezi suplimentare ar putea fi găsite
pe partea întunecată a Lunii.
Luna este cel mai vizibil corp ceresc de pe cer,
însă noi vedem doar o parte a ei,
întrucât se rotește simultan cu Pământul,
însemnând că durează tot atât să se rotească în jurul proprie axe,
cât durează să facă o rotație completă în jurul Pământului.
De aceea, putem observa numai o față a Lunii,
mai bine de 41 % din suprafața ei rămânând ascunsă.
Luna se află în ceea ce se numește rotație sincronizată cu Pământul.
Acest lucru se datorează efectului de gravitație al Pământului,
care face ca Luna să-și expună o singură parte către noi,
o singură față, aceea pe care o cunoaștem cu toții.
Atunci când două obiecte se apropie suficient unul de celălalt,
are loc așa-numitul fenomen de sinfazare.
Astfel, Luna își arată tot timpul aceeași față.
Ca urmare a rotației, Luna își arată mereu aceeași față.
Acest lucru a dat naștere la speculații,
pentru că astfel se crează locul ideal
pentru realizarea de mari amenajări pe Lună,
ce nu sunt direct observabile de pe Pământ.
Ipotetic vorbind, partea ascunsă a Lunii
este un loc excelent pentru amplasat baze ...
iar lucrul acesta a fost un subiect pentru științifico-fantastic.
Au existat persoane care spuneau că au fost duse la o bază
numită "Centrul Lunar de Operațiuni",
aflată în partea ascunsă a Lunii,
și că aceasta face parte dintr-o rețea de baze
administrate de diferite guverne și civilizații extraterestre.
Misiunile Apollo au fotografiat suprafața Lunii,
iar unele dintre fotografii înfățișau lucruri ce par a fi structuri.
Ar putea exista baze active pe partea ascunsă a Lunii,
nu doar baze militare secrete, ci și baze extraterestre ?
Dacă e adevărat, ce s-ar întâmpla dacă adevărul despre Lună
ar fi dezvăluit publicului larg ?
Când adevărul despre originea Lunii
și despre ce se întâmplă pe Lună și despre construcțiile de acolo
și poate chiar despre cine ocupă Luna, va fi dezvăluit oamenilor,
acesta ne va zdruncina realitatea.
Vom putea să ne ridicăm privirile
pentru a vedea un obiect extraterestru ce ne orbitează planeta.
Și vom ști de ce se află acolo.
Nu există absolut niciun motiv științific
care să ne oprească să nu gândim că este o navă extraterestră,
adusă de ființe extraterestre pentru a ajuta omenirea.
Pentru unii, această idee este înspăimântătoare.
Au întâlnit echipajele Apollo și altceva pe suprafața Lunii,
față de ce a fost dezvăluit publicului ?
Ar fi putut exista dovezi despre o colonizare
sau chiar despre faptul că Luna este un obiect artificial ?
Acesta ar putea fi motivul pentru care am încetat să mai mergem acolo ?
Poate că următoarea misiune lunară, prima după mai bine de 4 decenii,
va dezvălui, în sfârșit, adevărul despre acest corp ceresc misterios,
cât și despre trecutul nostru extraterestru.